ЗНАЧЕННЯ ПОПУЛЯРИЗАЦІЇ БІБЛІОТЕКАМИ ЗНАНЬ ПРО ДІЯЛЬНІСТЬ В.І. ВЕРНАДСКЬОГО У СОЦІО-КОМУНІКАТИВНІЙ СФЕРІ
Тіщенко А.А.,
пров. бібліотекар науково-методичного відділу
ХДНБ ім. В.Г.Короленка
Сучасне суспільство переживає інформаційну революцію, під час якої якість знань знецінюється, перевага надається швидкій інформації, яку містить всесвітня мережа. Така тенденція спричиняє невпинне зниження загального рівня інформаційної культури. У цей час особливого значення набувають бібліотеки, як центри надійної інформації, істинних, достовірнихзнань. Масова інформатизація усіх сфер суспільного буття, тотальне застосування інформаційних технологій знижує розуміння суспільством функцій бібліотеки у формуванні інформаційної культури людства, а також кумуляції та використання документів. Бібліотеки повинні усвідомлювати свою роль та місце у розвиткові інформаційної культури суспільства. В умовах функціонування інформаційного суспільства бібліотеки повинні активно позиціонувати себе як інформаційний та культурний центр. Завадити знеціненню книг як основного джерела достовірної, перевіреної часом інформації та бібліотек, як основних центрів зберігання та забезпечення користування інформаційних ресурсівзможе у першу чергу поширення інформації щодо визначної ролі книги, бібліографії, бібліотек у житті та творчості видатних постатей історії, популяризація знань про те, що за весь період історії бібліотек думаючі, розумні люди переймались їх долею, намагались забезпечити не тільки успішне функціонування, але постійний розвиток та вдосконалення бібліотек згідно з інформаційними потребами користувачів. Популяризація знань про вказаний напрямок діяльності видатних діячів сприятиме утвердженню у суспільстві переконань необхідності та первинності бібліотек, формуванню усвідомлення їх як центру достовірної інформації, центру доступу до світових інформаційних ресурсів.
Серед видатних особистостей, що сприяли розвиткові книго-, бібліографо-, бібліотекознавчої галузі гідне місце посідає Володимир Іванович Вернадський. Вернадознавство наразі перетворилося на самостійний напрямок науки, а потік наукової літератури, що обговорює та інтерпретує ідейну спадщину В.І. Вернадського, не тільки не згасає, а навпаки перманентно зростає. Наразі поглиблюється вивчення внеску вченого в становлення національної та всесвітньої бібліотечної справи, його наукового доробку і практичного досвіду. Останнім часом поряд з новими публікаціями самого В.І. Вернадського, що були видобуті з архівів, зростає кількість перевидань його творів, у тому числі на європейських мовах. Крім того все більша кількість науковців проявляють зацікавлення цією непересічною особистістю [3]. Розширюються, хоча і досі залишається мало вивченим, сегмент життя вченого до якого входить коло його інтересів та роль бібліотеки, книги у повсякденному житті цього видатного представника аристократичного кола. Внесок вченого у розвиток книго-, бібліографо-, бібліотекознавчий напрямок соціо-комунікативної сфери дуже великий. Однак, нажаль наукових праць присвячених даній проблемі зовсім мало. Здебільшого відомості про його соціо-комунікативну діяльність розпорошені як у працях самого вченого, так й у доробках науковців, що досліджують його спадщину. Розширюються, хоча і досі залишається мало вивченим, сегмент життя вченого стосовно кола його інтересів та роль бібліотеки, книги у повсякденному житті цього видатного представника аристократичного кола. Незважаючи на зростання публікацій, наукових праць, присвячених вченому, бібліотекознавчий та книгознавчий доробок В.І.Вернадського залишається мало дослідженим, хоча його актуальність очевидна. У більшості досліджень наукової спадщини Володимира Івановича  інформація про вміст його бібліотеки, уподобання та характер читання, як правило, буває крайнє мізерною
В.І. Вернадський дотримувався активного суспільного, громадського життя, постійного читав, систематично відвідував бібліотеки, займався бібліографією, ретельно формував власну бібліотеку, сприяв створенню та збереженню бібліотечних установ і взагалі активно працював на розвиток книго-, бібліографо-, бібліотекознавчої сфери. Його життя і громадська діяльність є прикладом того, що сприяння видатними вченими розвиткові бібліотечної справи зумовлено не тільки особливостями національно-культурного розвитку суспільства, але здебільшого традиціями, які існували в дворянських сім’ях – цілеспрямоване виховання, вирішальне значення в якому відігравала книга, читання [3]. 
Володимира Івановича завжди цікавили нові знання, книги. Шанобливе ставлення до книг, бібліотек у нього сформувалось з раннього дитинства під впливом родинного життя [5]. Читав з жадобою все, що потрапляло до рук, спочатку серед книг досить великої бібліотеки батька, потім все, що проходило через батьківський книжковий магазин. У дитинстві серед уподобань вченого переважали книги географічної та природничої тематики, наприклад, Е. Реклю «Земля», Р. Вагнер «Эллада», книги про явища і об’єкти природи, опис пригод. Також читав вірші, оповідання, зачитувався історією, зокрема грецькою [6]. І впродовж життя вчений постійно звертався до книг – неодмінно відбирав літературу для щоденного читання, зокрема з власної бібліотеки. Всюди, де б він не перебував, починав працювати, досліджувати, відшукувати потрібну інформацію не тільки у лабораторіях, а й у бібліотеках. Завжди намагався зрозуміти їх специфіку, зробити висновки стосовно характеру діяльності вітчизняних та закордонних бібліотек. Був користувачем великої кількості бібліотек різних міст світу – Гааги, Лондон, Кембридж, Берлін, Мюнхені, Клермон, звісно Москва, Санкт-Петербург та багато інших [1]. Він читав книжки з мінералогії, геохімії, географії, хімії, фізики, геофізики, математики, астрономії, космонавтики, біології, ботаніки, зоології, медицини, сільського господарства, твори філософів світу, книжки з історії культури європейських країн, Китаю, Індії, народів Африки, з історії наук, твори письменників різних країн і епох, літературознавчі праці, книжки про пам'ятки мистецтва й архітектури.
Наукові, культурні інтереси вченого  були широкими, він читав історичні праці, художню літературу, видання творів європейських, індійських, китайських та інших філософів, твори письменників різних країн, епох, літературознавчі праці, книжки про пам'ятки мистецтва й архітектури і ще багато іншого [6]. Володимир Іванович завжди, зі студентської лави до останніх днів життя, цікавився філософськими науками. Вчений встановив для себе правило – ознайомлюватися з книгою написаною мовою оригіналу, тому постійно удосконалював свої знання іноземних мов. Він знав 20 мов. Під час наукових пошуків, завжди використовував книги. 
Читав швидко і щонайменше декілька книг одночасно. Прикладів одночасного читання наукової і художньої літератури є безліч. Навіть коли В.І. Вернадський працював над створенням вчення про живу речовину у списку перечитаної літератури було вказано праці з географії рослин, про походження життя, мемуари, історичні та літературознавчі твори художні твори. Так поряд з П.А. Костичевим «О появлении жизни на Земле» містяться «Записки Екатерины ІІ», з «Насекомые» Я. Шарпа «История Западной Европы», з працями Д.И. Менделєєва біографія Ф.М. Достоевського, «Курс энтомологии» М.А. Холодовського і «Русские писатели после Гоголя» О.Ф. Міллера [1]. І так впродовж всього життя.
Бібліографія також займала провідне місце у науковій діяльності вченого. Він чітко усвідомлював всю необхідність і важливість цієї науки, тому постійно у тій чи іншій мірі звертався до бібліографії і сам намагається щось вагоме додати, покращити чи вдосконалити. Ще у студентські роки працював над складанням загальних та рекомендаційних каталогів (покажчиків), які надсилав до провінції для формування загальної високої інформаційної культури народу. На його думку жодна бібліотека не може існувати без ДБА, систематизації, довідкових видань, картотек [8]. У процесі наукових пошуків, досліджень часто віднаходив нові, цікаві, факти, дані, з’являлись важливі думки, здогадки. Для таких моментів вчений під рукою завжди мав картки для записів. На них не тільки записував свої думки, необхідну інформацію, але обов’язково фіксував бібліографічні дані потрібної книги чи журналу. Крім того необхідно зазначити, що вченого у більшій мірі цікавили саме ті книги, які супроводжувались списком літератури. Друзі це знали і рекомендували тільки книги які містили бібліографію. Вчений також мав власний розширений ДБА, яким постійно користувався, адже читаючи, завжди намагався уточнити все, що відносилося до даної книги[3].
Одним з головних свої багатств вчений вважав власну бібліотеку. За складом та змістом вона була різноманітною. Це книги «робочого характеру» або, як називав її сам власник, «Книги знайомих» (ця частина бібліотеки В.І. Вернадського містить книги рідних, близьких вченого і його власні праці), твори видатних вчених, діячів науки (де саме й розташовувалася довідкова література) і твори улюблених письменників, поетів вченого [7]. Склад власної бібліотеки вченого свідчить про безмежну, що йде корінням далеко в дитинство вченого, любові і шанування книги, як джерела істинного знання і засобу постійного самовдосконалення. Взагалі ж бібліотека видатного вченого, що залишилась, містила більше 6800 книг та журналів, 46 географічних карт і атласів [14]. Зараз його бібліотека вважається національним багатством і зберігається в кабінеті-музеї ім. В.І. Вернадського, який знаходиться в Інституті геохімії та аналітичної хімії (Москва). Аналіз власної бібліотеки Володимира Івановича Вернадського яскраво свідчить про безмежну, що йде корінням далеко в дитинство вченого, любові і шанування книги, як джерела істинного знання і засоби постійного самовдосконалення.
На думку вченого роль книг у житті людства величезне. Він вважав, що з початком книгодруку було відкрито світ духовного багатства широкому колу людей. І цей світ став причиною нового поштовху до розвитку науки, техніки, суспільної думки. Хоча рукописна книга і сприяла розвитку людства, але її соціальне значення залишалось вкрай вузьким. Винахід книгодруку не тільки співпав у часі з іншими географічними відкриттями, але і за своєю суттю може зрівнятись з величчю свого значення для удосконалення людського суспільства 
Починаючи з книгочитання, бібліофільські нахили Володимира Івановича проявлялись в активній участь у фундації та забезпеченні функціонування багатьох бібліотек світу. Серед найбільших бібліотек, що завдячують йому своїм існування є загальновідома Національна бібліотека України ім. В.І. Вернадського (тоді вона називалась Всенародна бібліотека України) [4]. Доповнюють список бібліотека при Інституті живої речовини в Америці, де завдяки розуму та досвіду вченого фонд було організовано особливим чином, завдяки чого він швидко поповнювався та поглиблювався. Ініціатива заснування та клопотання за наповнення фонду бібліотеки Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського у м. Сімферополь також належить саме Володимиру Івановичу. Крім заснування бібліотек та допомоги у їхніх перших кроках, вчений також сприяв збереженню вже існуючих. Осередку культури, яким була бібліотека у складі природничо-історичного музею м. Ялта завдяки його діяльності, задіяння усіх можливих засобів, контактів, особистих зв’язків влада приміщення повернула та допомогла відновити обслуговування користувачів [2].
Переймався також наповненням фондів бібліотек. Вважав, що конче необхідно, щоб бібліотеки для народу збирали книги з усіх питань, що хвилюють народ. Це книги про землеволодіння, географічний опис місць та шляхів в Росії (для переселенців), пояснення народних прав та обов’язків, історію релігії, народної школи. Обов’язковими він вважав також книги про природу, в яких містились різноманітні наукові відомості про: небо, землю, зірки, сонце, погоду, ґрунт, рослини, тварини, людей. Відомості повинні бути викладені у популярному, зрозумілому для простих людей вигляді. На його думку також не можна оминати такі необхідні галузі знань як медицина та гігієна. Важливим вважав наявність у бібліотеці книг з історії держави, науки, політичної організації суспільства. За ініціативою В.І. Вернадського було створено першу безоплатну читальну в Петербурзі. Вчений також співробітничав з Санкт-Петербурзьким комітетом грамотності [11]. Метою його діяльності було видання літератури, збирання та розсилка книг до народних шкіл та бібліотек. Вернадський допомагав комітету у виданні в 1894 р. каталогу кращих книг для масового читання, розсилав їх у провінцію. Брав  участь у роботі Комісії популяризації домашнього читання, наприклад  організував публічні читання, складав покажчик популярних книг з питань мінералогії. 
У рік святкування 150-річя з дня народженняВолодимира Івановича Вернадського, особливий інтерес викликає його наукова спадщина, здобутки. Присвячені гіганту думки інформаційні ресурси поповнюються новими проектами, новими знахідками, новою інформацією. Важливе місце у популяризації спадщини В.І. Вернадського займають бібліотеки. Саме вони у більшій мірі розшукують таінформують про наукову діяльність вченого. Серед найбільш значних віртуальних ресурсів, що розкривають спадину вченого є проект Національної бібліотеки України ім. В.І. Вернадського «ЭлектронныйАрхив В. И. Вернадского» (http://vernadsky.lib.ru/). Даний інформаційний ресурс легкий для евристичної діяльності і одночасно інформативний.
У ювілейний для вченого рік, бібліотека створила новий проект –«Електронний архів В.І. Вернадського» (http://www.irbis-nbuv.gov.ua/cgi-bin/irbis_eav/cgiirbis_64.exe?C21COM=F&I21DBN=NAV&P21DBN=EAV&Z21ID=). Оновлена структура проекту складна та насичена, супроводжується навігатором, дозволяє ознайомитись як з біографією, бібліографією вченого, так і з його повнотекстовими працями. Ще один проект, створений цією бібліотекою, також 
Наукова бібліотека Таврійського національного університету ім. В.І. Вернадського також популяризує наукову спадщину видатного вченого. До ювілею вченого проводиться цикл заходів, серед яких: робота міжнародної наукової конференції, відкриття пам’ятника засновнику університету та наукової бібліотекиТНУ ім. В.І. Вернадського, створення відеофільму та читання лекцій.
Вже не бібліотеками, але іншоюсоціо-комунікативною структурою, а саме Архівом Російської Академії наук (http://www.ras.ru/VArchive/info.aspx) створено проект, завдяки якому є можливість ознайомитись з рукописами та іншими документами, що розкривають наукову діяльність вченого.
Ще багато інших, цікавих та корисних проектів функціонують завдяки бібліотекам, які успішно виконують функцію посередника між користувачем та знаннями. Однак у межах даної роботи розглянути усе неможливо.
Широке інформування громади бібліотекою про діяльність академіка Володимира Івановича Вернадського у соціо-комунікативній сфері сприятиме кращому розумінню місця та ролі бібліотеки у сучасну добу інформатизації. Популяризація цих знань приверне погляди та думки громади, формуватиме позитивний імідж бібліотеки відкриє для них можливості сучасної бібліотеки у задоволенні найвибагливіших інформаційних потреб.
Результат діяльності Вернадського у галузі бібліотечної справи важко виміряти та оцінити. Володимира Івановича не можна сприймати тільки як вченого природознавця, бо його діяльність у бібліотечній сфері значна. Багато вчених інших галузей зробили внесок у бібліотечну справу, але значних успіхів досягали тільки декотрі. Серед таких і є видатний вчений-природознавець Володимир Іванович Вернадський. Подальше вивчення його бібліотекознавчої та споріднених з нею бібліографознавчої спадщини буде сприяти зміцненню теоретико-історичних підвалин цих наук, формуванню позитивного іміджу об’єкта – книга і бібліотека – в умовах інформаційної революції.

Список використаної літератури
1. Апанович, Е.М. Книга в жизни и творчестве В.И. Вернадского [Текст] / Е.М. Апанович  // Бюл. комис. по разработке науч. наследия акад. В.И. Вернадского. – Л., 1988. – №2. – С. 31.
2. Баландин, Р.К. Вернадский: жизнь, мысль, бессмертие [Текст] /Р. К. Баландин . – изд. 2-е, доп . – М.: Знание, 1988 . – 310 с. 
3. Гумилевский, Л. Вернадский [Текст] / Л. Гумилевский . – М.: Молодая гвардия, 1988 . – 256 с. – (Жизнь Замечательных Людей)
4. Сытник, К.М. В.И. Вернадский [Текст]: жизнь и деятельность на Украине / К.М. Сытник, Е.Н. Апанович, С.М. Стойко; отв. ред.  Ф.С. Бабычев . – 2-е изд., испр. и доп. – К.: Наукова думка, 1988 . – 368 с
5. Тіщенко, А.А. Бібліотечний аспект громадської діяльності академіка В.І. Вернадського [Текст] / А.А. Тіщенко // Від ХІХ до ХХІ ст.: трансформація бібліотек у контексті розвитку суспільства: до 125-річчя Харк. держ. наук. б-ки ім. В.Г. Короленка : матеріали Міжнар. наук.-практ. конф. Харків, 12-14 жовт. 2011 р. / Держ. закл. «Харківська державна наукова бібліотека ім. В.Г. Короленка», [уклад. О.П. Куніч; ред. кол.: В.Д. Ракитянська та ін.] . – Х.: РА «ІРІС», 2011 . – С.88.
6. Тіщенко, А.А. Роль та значення книги у житті вченого-природознавця Володимира Івановича Вернадського [Текст] / А.А. Тіщенко // Бібл. форум України . – 2012 . – №3 (37) . – С. 52.
7. Тищенко, А.А. Частная библиотека ученого-природоведа В.И. Вернадского [Текст] / А.А. Тищенко // Румянцевские чтения – 2012. Ч.2 : материалы Всерос. науч. конф. (17-18 апр. 2012) : [в 2 ч.] / Рос. гос. б-ка ; [сост. : Е.А. Иванова] . – М. : Пашков дом, 2012 . – С. 281.
8. Шаховская, А.Д. Кабинет-музейВ.И. Вернадского [Текст] / А.Д. Шаховская . – М.: АН СССР, 1959 . – 52 с.